I et land af myter og en tid med magi...
hviler et kongeriges skæbne
på skuldrene af en ung mand..
Hans navn..
Merlin.
Trængt op i en krog?
Ja, det er I faktisk.
Følg mig!
Deres Majestæt. Se, hvad vi har her.
Han kommer med os.
Jeg tager mig af fangerne når vi kommer tilbage til Camelot.
Jeg er bange for, at det ikke er nogen almindelig fange.
Ser man det ...
Hvad er det?
Dette, Merlin, er Caerleons kongelige våbenskjold.
Ikke sandt ...
.. Deres Højhed?
Det er ikke første gang han ulovligt er på vores jord.
Nej, Herre. I sidste uge belejrede han Stonedown ved den vestlige grænse.
Men vi er ikke ved grænserne nu, Agravaine.
Han løb en alvorlig risiko ved at komme her. - Måske ser han anderledes på det.
Jeg frygter, det ikke er tilfældigt, at alt dette er sket
siden Uthers død.
Hvad mener du?
Arthur, din far var en stærk konge.
Hans fjender frygtede og respekterede den styrke.
Siger du, at jeg ikke fortjener den respekt?
Nej, Herre. Slet ikke.
Der er ikke en borger i Camelot, der ikke vil ofre deres liv for dig.
Men dine fjender,
for fjenderne af Camelot er du stadig uprøvet som konge.
Du skal sende et klart budskab
at enhver handling mod Camelot vil blive straffet uden nåde.
Har vi ikke gjort det i dag?
Nej, Herre. Ikke tilstrækkeligt.
Ikke nok til at afskrække Odin og Bayard og andre der begærer Camelots rigdom.
Så hvad vil du foreslå?
Jeg foreslår ...
Jeg foreslår, at vi tvinger ham til at acceptere en traktat på vores betingelser.
Han skal trække sine mænd tilbage,
give os vore territorier tilbage.
Han må overgive Everwick.
Han vil hellere dø end gå med til sådanne vilkår.
Så har du ikke noget valg.
Jeg kan ikke bare dræbe en mand i koldt blod.
Arthur, du må gøre det nødvendige, for at vise din autoritet.
Der må være en anden måde. - Der er ingen andre måder.
Tænk over det.
Træf beslutning i morgen.
Arthur ...
Ikke nu, Merlin.
Arthur...
Værsgo.
Tak.
Du må da fryse.
Har du slet ikke sovet? - Jeg har tænkt.
Over det Agravaine sagde?
Så, hvad vil du gøre?
Min far var en stor konge,
men jeg har ikke hans visdom eller overbevisning.
Jeg kan kun følge hans eksempel, og gøre hvad han ville have gjort.
vil du udarbejde den traktat?
Jeg er nødt til at vise styrke. - Caerleon vil ikke underskrive den.
Det er du godt klar over?
Caerleon er selv skyld i dette.
Arthur, du har altid vist barmhjertighed i kamp.
Du har aldrig søgt at ydmyge dine fjender på denne måde.
Det ligner dig ikke ... - Du aner ikke hvad det kræver, at tage beslutninger, der vil
forme fremtiden i dette land. - Arthur ....
så hold dig til det du ved.
Hvad er dette?
Forventer du at jeg underskriver det her? At jeg ydmyger mig selv, foran dig?
Du invaderede vores rige, og tog, hvad der ikke tilhørte dig.
Og hvis jeg ikke skriver under?
Så må du bøde med dit liv.
Hvem har skrevet disse vilkår?
Arthur Pendragon...
..Konge of Camelot.
Meget vel.
Så få det overstået.
Tænk over hvad du gør, Caerleon.
Denne traktat kan skabe våbenhvile mellem os.
Der ville være fred, ligesom der var mellem din far og min.
Jeg er ikke min far.
Og du er ikke Uther.
Har du virkelig modet til at dræbe mig?
Du giver mig ikke noget valg. - Du vælger ikke noget, knægt.
Det er mig alene, der vælger at dø.
Så se at komme igang.
Hvis det ikke kan være anderledes.
Din handling har allerede vundet Rådets respekt,
og folkets.
Din far ville have været stolt af dig. - Tak, onkel.
Jeg ved ikke, hvad jeg skulle have gjort uden din støtte og råd.
Det kan ikke have været let, at lade en mand dræbe på den måde.
Jeg havde ikke noget valg. En magtdemonstration var nødvendig.
Tror du ikke medfølelse også viser styrke?
Overfor mænd som Caerleon, nej.
Nej, der skulle sættes et eksempel, for rigets bedste.
Så du fortryder ikke, hvad du gjorde.
Min samvittighed er ren, Merlin, hvilket er mere end jeg kan sige
om mit kammer, så bare pas dit arbejde.
Hør, jeg siger bare, hvis noget trykker dig, så
kan du tale med mig.
Skub ikke dine venner væk.
Du tager fejl, Merlin.
Jeg behøver ikke nogen. Kan ikke tillade mig den luksus.
Riget er mit ansvar nu, og mit ansvar alene.
Og du må lære at acceptere det.
Det ... dette er ikke kampsår.
Det er kujoners værk.
Arthur skal få betalt for dette, ved Gud. Hele Camelot skal betale for dette.
Kom ind.
Undskyld jeg forstyrrer, min Herre.
Er der noget galt onkel?
Jeg håber, at mine råd er har været til nytte de seneste måneder.
Selvfølgelig, det ved du godt.
Der er noget jeg ønsker at drøfte.
Men ... det er en penibel sag.
Ja. Det drejer sig om Guinevere.
Hvad med hende?
Hun er en smuk kvinde, Herre,
og har mange fine kvaliteter, det er jeg ikke i tvivl om.
Men hun er tyende.
Det betyder ikke noget for mig.
Heller ikke mig, kan jeg forsikre, nej. Det er dit folk, der bekymrer mig.
Som konge, kan jeg vel gøre som det passer mig.
Nej, Herre, det kan du ikke.
Du må gøre hvad der forventes af dig.
Du må præsentere dig selv på en passende måde.
Folket, dit folk,
ønsker ikke at se deres konge med en datter af en smed.
Det er ikke et spørgsmål om staten, det er en hjertesag.
Du kan ikke regere riget med dit hjerte, Arthur.
Det vidste din far.
Du ønskede ikke at dræbe Caerleon, det ved jeg. Men du var stærk.
Du lod ikke disse følelser ødelægge din dømmekraft.
Du regerede med dit hoved, som en stærk konge skal.
Ja. - Nu må du vise den styrke igen.
Sæt personlige følelser tilside til gavn for dit rige.
Tilsidesætte mine følelser for Guinevere?
Det er jeg bange for.
Du virker anspændt. - Hvad mener du, "anspændt"?
Du ved, ophidset, gal, vred.
Det er ikke vrede, Merlin.
Det er kontrolleret aggression.
Fantastisk, så fik vi det på plads.
Herre, en budbringer er netop ankommet. - Hvad drejer det sig om?
En hær. Den krydsede vores grænse ved daggry.
En hær? Hvis hær? - Caerleons dronnings.
Ved hurtig march,
vil Caerleons mænd nå Camelot ved solnedgang i morgen.
det betyder, at vi ikke har noget valg.
Vi må møde dem, inden de når højderyggen.
På den måde kan vi holde det høje terræn.
Ridderne af Camelot er ved at gøre sig klar, endnu mens jeg taler.
Vi rider ved daggry.
Længe leve kongen!
Holdt!
Jeg vil ikke gøre dig ondt.
Jeg ønsker blot at tale med din dronning.
Morgana Pendragon.
Lusker ind i mit slot i nattens mulm og mørke.
Du må have et dødsønske.
Undskyld afbrydelsen, Deres Majestæt,
men jeg kommer med et vigtigt forslag. - Hvad har det med mig at gøre, heks?
Jeg kommer i min fars navn.
Ja så? Det sidste jeg hørte, var, at du og han ...
Jeg taler ikke om Uther, men om Gorlois.
Gorlois? - Uther er min far af blod alene.
Gorlois opdragede mig, han gjorde mig til den jeg er. - Jeg husker ham godt.
Han var en god mand, en ærværdig mand.
Det var han, Deres Højhed, og hans eneste belønning var døden,
forrådt af sin konge.
Aha ...
Vi har altså begge mistet nogen til en Pendragon.
For sidste gang, hvad laver du her?
Deres Højhed ...
Deres Højhed, Uther var en forbandelse på denne jord, ligesom hans søn.
Jeg søger hævn for de sår de har påført mig, som du.
Hvis du accepterer, er jeg kommet for at tilbyde min hjælp.
Afsted igen? En uge mere i vildnisset?
Spise underlige dyr, blive spist af underlige dyr.
Intet varmt vand, intet bad.
Det her er sidste gang, vi kommer til at sove
i en ordentlig seng.
Jeg er parat til at møde alle slags rædsler i denne verden
men hvis du tror jeg deler denne seng med dig ...
Hvad? Nej, det var ikke det jeg mente.
Godt. Fint. Det var da en trøst.
Hvor skal du hen?
Det er min sag, og Merlin, du skal ikke være her, når jeg kommer tilbage.
Holdt! Giv dig til kende!
Beklager, Herre, tilgiv mig.
Ingen skade sket.
Må jeg komme ind? - Selvfølgelig.
Kan jeg tilbyde dig noget? Noget at spise? - Nej tak.
Jeg bliver ikke længe.
Guinevere, tro mig, når jeg siger, at du ikke har gjort noget galt.
Og at det ikke har noget med dig at gøre.
Med mig at gøre? Hvilket? Jeg forstår ikke.
Tingene har ændret sig for mig.
Nu hvor min far væk, skal jeg styre dette land.
Jeg ved, hvilket ansvar det må være.
Og nu hvor jeg er konge ...
.. er det ikke længere vigtigt, hvad jeg måtte ønske for mig selv.
Min eneste pligt, er overfor folket på denne jord.
Jeg vil blive bedømt på mine handlinger, hvem jeg bliver set med.
Skammer du dig over mig? - Nej
Men nu hvor jeg er konge, er det ikke passende.
Jeg er ikke passende?
Det ser ikke sådan ud.
Arthur ... hør på dig selv.
Det lyder ikke som den mand, jeg kender.
Du er blevet overtalt til det her, er du ikke?
Jeg er ikke blevet overtalt til noget
Jeg er min egen herre. Jeg træffer mine egne beslutninger.
Og du har besluttet, vi ikke kan være sammen.
Ja.
Jeg forstår.
Jeg er ked af det, Guinevere.
Det er bare sådan det må være.
Arthur ... lad ikke nogen fortælle dig, hvad du skal gøre.
Du sagde, at du er din egen herre.
Du har et godt hjerte. Vær tro mod det.
Først da vil du være den konge du ønsker at være.
Bare rolig, Gwen, Han kommer tilbage snart.
Det er anderledes denne gang, er det ikke?
Arthur er konge nu.
Camelots skæbne hviler på hans skuldre alene.
Han er ikke alene, Gwen. Du af alle mennesker burde vide det.
Jeg véd det. Men jeg er ikke sikker på, at han gør.
Sørg for, at mændene har alt hvad de behøver.
De skal være veludhvilede i morgen. - Det sørger jeg for, Herre.
Slaget begynder ved daggry.
Vi bør alle se at få sovet.
Har han det godt?
Han er vores konge.
Hvis noget skulle ske med nogen af os, vil han føle, at det er hans skyld.
Elyan.
Herre.
Nå?
Vi vil bare have, at du skal vide, at der ikke findes en mand
der ikke vil dø for dig.
Vi har sværget troskab, og vi bærer Pendragons våbenskjold med stolthed.
I morgen, kæmper vi i dit navn, Herre,
for frihed og retfærdighed i dette land.
Tak, Elyan. Tak til Jer alle.
De mener det, Herre, hvert et ord.
Jeg har aldrig betvivlet deres loyalitet.
Jeg spekulerer på, om jeg fortjener den.
Ingen kerer sig mere om deres mænd end du gør.
At sende dem i kamp, er ikke en let beslutning for dig.
Det ved de godt. - Men var det den rette beslutning?
Hvis der var nogen anden vej ud af den her situation
ville du vælge den, men du skal forsvare Camelot.
Du har ikke noget valg.
Jeg havde et valg ...
.. At lade Caerleon leve eller dø.
Jeg tog den forkerte beslutning.
Og nu har jeg bragt denne krig over Camelot.
Arthur...
Ingen er parat til at ofre mere
for kongerigets skyld end dig.
Din beslutning blev truffet af hensyn til Camelot. - Måske.
Nu skal mine mænd betale for det med deres liv.
Holdt!
Jeg er ubevæbnet.
Du ved hvem jeg er. Før mig til din dronning.
Hvad er meningen med dette? - Deres Højhed, jeg er kommet for at ...
Deres Højhed, jeg ved De ikke føler andet end foragt for mig.
De mener, jeg har gjort Dem uret, og det er korrekt.
Jeg skammer mig over hvad jeg har gjort.
Det var fejt, uretfærdigt og jeg er frygtelig ked af det.
Undskyldninger bringer ikke min mand tilbage.
Undskyldninger giver ikke mit folk deres konge tilbage.
Der er jeg klar over. Jeg ved, at jeg ikke kan erstatte det tab.
Hvad laver du så her, Arthur Pendragon?
Jeg ønsker at afblæse slaget.
Det er lidt sent nu.
Jeg foreslår ikke en våbenhvile, men et alternativ.
Jeg påberåber mig retten til tvekamp ..
to mestre kæmper, og afgør dette anliggende.
Og hvorfor skulle jeg gøre dig den tjeneste?
Der har været blodsudgydelser nok, Deres Højhed.
Mange hundreder liv kan frelses på denne måde.
Og dine betingelser?
Hvis min mand vinder, skal du trække din hær tilbage.
Og hvis min er sejrherre?
Så er halvdelen af Camelot dit.
Det er jeg ked af. - Kender du ham?
Han er min tjener. Han må have fulgt efter mig.
Jeg vidste intet om det. - Dræb ham. Vent! Lad ham gå.
Han er blot... en enfoldig tåbe.
Nu har du bedt mig om to tjenester,
denne nat, Arthur Pendragon.
Meget vel. Du skal få din tvekamp.
Annoncer din mester ved middagstid i morgen.
Tak, Deres Højhed. - Og tag din tåbe med dig.
Enfoldig tåbe? - Det var venligt sagt, tro mig.
Du fik mig næsten dræbt derinde. - Mig?
Det klarede du vist fint selv.
Hvad er der galt med dig? Hvorfor kan du ikke bare lade mig være? - Jeg er din ven.
Jeg passede på dig.
Jeg sætter pris på, at du på din egen forvirrede måde
blot forsøgte at hjælpe, men ...
gør det aldrig igen.
Men Herre, vi kan vinde dette slag. - Det tvivler jeg ikke på. Men til hvilken pris?
Hvor mange mænd vil blive slagtet? - Hvad hvis vi taber tvekampen?
Vi kan ikke afgive vores land. - Det er den aftale, jeg har lavet.
Jeg mener den er rimelig, og jeg står ved den.
Nuvel ...
Så mangler vi blot, at De vælger Deres mester, min Herre.
Det ville være et privilegium, Herre. - Herre..
Der er kun ét valg ...
et valg der er retfærdigt, og ærværdigt.
Denne kamp er min.
Jeg kan ikke lide det. Der må stikke noget under.
Hvad bekymrer dem, Deres Højhed?
Arthur. Hvorfor skulle han vælge sig selv som mester?
Fordi han er Arthur. Han risikerer altid sit eget liv,
før sine mænd.
Tro mig, der stikker intet under, Arthur vil kæmpe.
Det er næsten som om, at du er glad, Morgana.
Uanset hvad han ellers er, er Arthur en stor kriger.
Du har lige så meget at tabe, som jeg hvis han vinder.
Du ønsker Camelots trone, ikke sandt?
Det kan jeg ikke benægte. Det er min ret.
Arthur vil ikke vinde.
Hvordan kan du vide det?
Fordi jeg har magt til at sikre, at han taber.
Så må du bruge den.
Morgana.
Fik du det? - Selvfølgelig.
Arthur er så godt som død.
Ikke for stramt, Merlin. Dræb mig ikke før jeg overhovedet kommer igang.
Undskyld.
Hvis denne dag skulle vise sig at være min sidste,
så giv den til Guinevere.
Fortæl hende, jeg er ked af det.
Naturligvis.
Arthur, tror du virkelig det er risikoen værd? Du er konge nu.
Camelot har brug for dig ... i live.
Jeg ved ikke, hvad der vil ske ...
.. Men for første gang siden jeg blev konge,
ved jeg i mit hjerte, at jeg har truffet den rette beslutning.
Nå, uanset hvad der sker derude ...
Du begynder ikke at græde over mig nu? - Nej bare ... held og lykke.
Tak, gamle ven.
Tiden er inde, min Herre.
Meget vel.
Er alt klart?
Merlin?
Klar.
Godt så.
Du har tjent min mand godt, Derian.
Jeg ved, du vil gøre det samme for mig.
Og Derian ...
ingen medlidenhed.
Ingen nåde. Tøv ikke i et sekund.
Arthur Pendragon skal dø.
Dette har stået på længe nok.
Tid til at vende slagets gang.
Jeg har fortryllet Arthurs sværd.
Det bærer byrden af tusinde aldre.
Ingen kan bære det længe.
Længe leve kongen!
Du er sejrherre, Arthur Pendragon.
Vær forvisset om, at jeg vil overholde alle
vilkårene i vores aftale.
Min hær vil være væk ved mørkets frembrud. - Tak, Deres Højhed.
Sig mig,
du sparede min mesters liv,
hvorfor?
Fordi det ikke er sejr jeg søger,
det er fred.
Jeg håber, at denne dag kan være en ny begyndelse for vores kongeriger.
Der er noget ved dig, Arthur Pendragon.
Noget der giver mig håb for os alle.
Det ser ikke ud til, du har nogen magt når det kommer til stykket, Morgana.
Arthur var gjort af sejere stof end du havde regnet med.
Der vil byde sig andre muligheder, Deres Højhed.
Og næste gang, vil han ikke være så heldig.
Der bliver ikke nogen næste gang.
Ikke for mig i hvert fald. - Hvad taler du om?
Jeg tror, jeg har fejlbedømt vores unge konge.
Lad dig ikke narre af hans fine ord.
Det var ikke Arthur, der vildledte mig, det var dig.
Du er fuld af bitterhed, Morgana.
Den spreder sig i dig som en sygdom.
I min sorg har jeg ladet dig smitte mig med dit had.
Det er ikke sandt. Har du glemt hvordan Arthur dræbte din mand?
Nægter du, at du søgte hævn? - Jeg søgte hævn.
Men det betyder ikke, det var det rette at gøre.
Du er svag, Annis, lige som jeg troede.
Gør det bare. Slut fred med Arthur,
men jeg helmer ikke, før hele Camelot bøjer sig for mig.
Morgana?
Du kom til mig i Gorlois' navn.
Men jeg er bange for, at du ligner Uther mere end du aner.
Du er en helt.
Tak, Merlin.
Ikke min helt. Folkets.
selfølgelig. Du ser anderledes på det?
Måske ved jeg noget, de ikke ved.
Som er? - Du ved ...
at du er et kålhoved!
Måske.
Jeg skulle have lyttet til dig, Merlin. Jeg tror du havde ret, denne gang.
Selvom du er den værste tjener i de fem kongeriger.
Kom ind!
Gwen.
Herre.
De ...
.. er til dig.
Det er ikke noget særligt. Jeg plukkede dem i vejkanten.
Tak, Herre. Men jeg ved ikke hvorfor jeg skal have dem.
For at sige undskyld, Guinevere.
Du behøver ikke at undskylde.
Jeg forstår hvorfor tingene er nødt til at være som de er.
En god konge skal ...
respektere fortidens traditioner.
Som min far gjorde. - Det ved jeg godt.
Men en god konge skal også ...
være tro mod sig selv
og gøre, som det passer ham ...
og bliv set med dem, som han holder af.
Selv hvis de ikke er ... "Passende"?
Besvarer det dit spørgsmål?
Det er da en begyndelse.
Arthur er underligt glad for drengen.
Han kunne vise sig nyttig.
Du skal dræbe Arthur Pendragon!
Merlin, er der noget galt?
Hvorfor skulle Merlin dræbe Arthur?
Faktisk tror jeg, at du Merlin, er den eneste, jeg kan stole på.
Du er bare noget jeg forestiller mig. - Det rager mig en høstblomst!